DRUGA KOŽA
Alberto?
Alberto, da li si tu?
Ostavite poruku posle zvučnog signala.
Ako si opet na poslu ubiću te.
Treba da idemo u kupovinu, frižider je prazan.
Treba da idemo u hemijsku čistionicu, i donesemo dete.
Pa... zovi me, važi? Ćao.
Hej, Rafa.
Možeš li da počistiš, ja kasnim.
Opušteno. kad završim ovu štampu.
- Žuriš? - Da. Doviđenja.
- Dovićenja, Ana. - Ćao, Elena.
Adriáne!
Dolazim!
Ne "dolazim". Dođi!
Ćao.
Igrali smo se...
- Kako je bilo u školi, dušo? - Dobro.
Ćao, Adriáne. Nazvaćemo te.
Uvek smo natovareni kao mule. Šta se tu može.
Ne vuci odelo, Adriáne.
Lep pokušaj, Adrián.
Izvoli.
Šta je ovo?
To je iz hemijske čistionice. Papiri iz tatinih džepova.
Uh! smrdiš Kome treba kupanje?
- Meni. - Hajde. Na kupanje.
Mama, ja sam gladan!
Šta ima za ručak?
Pasta.
Hajde, Adriáne. Na kupanje.
HOTEL FLORIDA
SOBA: 16,000 PEZETA USLUGE: 3,000 PEZETA
Zdravo.
Kakva gužva u saobraćaju.
- Kako si? - Dobro.
- Gde je mali? - U kupatilu.
Umirem od gladi.
Hajdemo negde na ručak.
Ne, nisam rapoložena.
Da, hajdemo. Ja sam raspoložen. Čudovište!
Ne, već sam spremila ručak.
- Ne? - Ne.
Zvala sam te na mobilni. Isključio si ga.
Mora da je crkla baterija.
Htela sam da te pitam da li hoćeš da ti podignem odelo.
Ali ipak sam to uradila. Tamo je.
Hvala.
Ja ću se sutra pobinuti za sve.
Postaviću sto.
Jutros sam kupila divnu knjigu.
To je studija o seksulanom ponašanju parova koji su dugo u vezi.
Zašto?
Pa, izgleda da se u poslednje vreme ne jebemo puno.
Zar te to ne zabrinjava?
Mislim da je za vezu važno
da se volimo.
Seks je automatska stvar. Tu nema tajni.
Pa možda je ovo tebi čudno, ali...
u poslednje vreme zaboravila sam da seks uopšte postoji.
Ne znam. Kad razmišljam o tom, gubim interes.
To su samo faze.
Alberto, treba li da idem kod psihijatra?
Ne znam.
Je li tako ozbiljno?
Možda bi trebalo da ideš i ti.
Ovo se dešava i tebi.
Šta nije u redu, Elena?
Vidi...
Ako želiš da ideš kod psihijatra, meni to odgovara.
Ali idi sama. Ne računaj na mene.
Ako imaš problem, treba da ideš
ako želiš da ga rešiš. Ja ću se već snaći.
- Tako? - Da.
Dobro, dobro, dobro.
Prestani.
Stani.
Tvoji impulsi uvek me iznenade.
Stani.
- Izvini. - Ne, meni se to sviđa.
Mnogo mi se sviđa.
Zar nismo ovo planirali za kasnije?
Pošto si rekao da ne radiš u četvrtak...
Da idem onda...
Ne ideš ti nigde! Dođi ovamo.
Da, da, da.
Hotel Canciller, dobar dan.
Dobar dan.
Da li je Alberto García odseo u hotelu?
- Samo trenutak, molim. - Da.
- Ne, nije. - Nije. Hvala vam.
Da li biste bili ljubazni da mi kažete da li je bio tu 2.og ovog meseca?
- Samo trenutak. - Da, sačekaću. Hvala.
- Da li ste tu? - Da.
Da, bio je ovde prošlog četvrtka.
Bili ste ljubazni, hvala.
Jače!
Nema šanse.
Izvini. S posla.
Ja stvarno mrzim mobilne telefone.
Kad nekog nazovu za vreme operacije da treba da kupi ručak.
- Moj šef poludi - A pacijent?
- Posebno. - Šta ako umre?
Ako umre, ostaće za nas ostale.
Sviđa mi se tvoja kuća.
Kako izgleda tvoja? Voleo bih da je vidim.
Običan stan.
Nisam tamo često.
- Da li me sad ostavljaš? - Da.
Kako možeš da ideš kad sam ti spremio fantastičan ručak?
Koje je tvoje omiljeno jelo? Pogodi. Tvoje omiljeno jelo.
Ne...
- Ne... - Šta je to?
- Guacamole. - Guacamole sa...
Sa puno limuna i i puno soli.
Ostani i reci im da pozovu nekog drugog.
- Ne mogu. - Molim te.
Ne mogu. Voleo bih da mogu.
- Hajde. - Ne mogu, Diego. Ne mogu.
Kad je neki hitan slučaj na aerodromu moram da idem.
Moram da idem.
Hajde. Molim te.
Ne mogu, ne mogu, ne mogu.
Znaš li šta bi zaista želeo?
Da se samo izgubimo,
daleko od svega ovog.
Razbio bih ovaj mobilni
u paramparčad
Tamo gde se more završava..
Šta ti je to?
Kad sam kao dete odlazio na more,
Voleo sam da jurim u vodu.
Jurio sam što sam dalje mogao.
- Koliko daleko? - Mislim
što sam dalje mogao pre no što bi me talasi bacili.
Talasi bi te bacili?
To je izluđivalo moju majku.
- Gde si to trčao? - "Tamo gde se more završava."
Ljudi su gledali i govorili:
"Ovaj dečak je glup."
Bio sam tako zbunjen.
Proveo sam ostatak dana sam.
Pecao sam sam na stenama.
To je lepa priča, ali more se nigde ne završava.
Kad misliš da prestaje, ono ponovo počinje.
Žao mi je.
Imam konferenciju sledeće nedelje.
Hoćeš da dođeš?
Naravno.
Da?
Da.
Divno!
Nazvaću te sutra da isplaniramo putovanje.
Dobro.
- Ali nazovi me. - Hoću.
Ispratiću te do vrata.
Ne, ne, ne.
Ne moraš.
Ne noraš.
Mislim da je ovo bilo nešto najlepše što sam imao u celom mom životu.
- Ćao. - Ćao.
Vidimo se sutra.
Hajde, tigre.
Mama, stigli smo.
Zdravo. Lepa frizura!
- Sviđa ti se? - Da.
Dođi ovamo.
- Kako si, dušo? - Dobro.
- Kratka je. - Znam.
Pričala sam s Aitorovom majkom. Možeš da ostaneš
- da prenoćiš. - Stvarno?
- Da. - U redu!
Znači, mi te zlostavljamo.
Ne, ali kod Aitora imamo
smrznutu picu za večeru.
Tako si sladak!
Čekaju te. Uzmi tvoje stvari.
- Jesi li uzeo sve? - Jesam.
Vidimo se sutra.
- Ćao, tata. - Prijatna pica.
Sviđa ti se?
Da.
- Drugačija je. - Ne sviđa ti se.
Sviđa mi se.
Volim je.
Imam još novosti.
Stvarno?
Pa onda?
Čekaj.
Izgledaš vruće.
Pršti.
Šta je s večerom?
Šta je ovo?
Šta?
Nikad se nećeš promeniti.
Moraš da pokvariš sve.
- Nije istina. - Da, jeste.
Dođi.
Kažem da treba da razgovaramo,
a ti me ignorišeš.
Kažem da nam treba pomoć, a ti me ignorišeš.
Sad hoću da budem s tobom, a ti me ignorišeš.
Da li ti sve ignorišeš?
Šta znači to ne?
Ti uvek radiš sve što želiš.
Preselili smo se ovamo jer si ti to hteo.
Znaš da mi se ne dopada ovde.
Ali Elena, ti si našla ovu kuću.
- Ti si našla kuću. - Pa šta onda?
Ti nisi imao vremena da potražiš! Sećaš se?
Alberto.
Zašto spavaš s tom ženom?
Ja ne spavam ni sa kim.
Ne spavaš? Naravno da spavaš.
Videla sam hoteski račun.
Zar si mislio da neću saznati?
Misliš da sam ja glupa?
Gde si bio za vreme tvoje smene?
Reci mi.
Šta si radio?
Pogledaj me!
Ko je ona?
- Ko je ona? - Neko.
Ne poznaješ je. Studirali smo zajedno.
Elena, reci mi istinu. Ti nikad nisi
pomislila da budeš s nekim drugim?
Ne.
Pa, ja jesam!
Ti si jedini kojeg volim.
I ja tebe volim.
Molim te. Slušaj me.
To nije ništa. To mi ništa ne znači.
Apsulutno ništa.
Oprosti mi. Ne znam šta nije u redu sa mnom.
Umoran sam. Previše radim. Radiš i ti.
Oprosti mi. To se dogodilo samo jednom.
Kunem se da se neće desiti nikad više.
Alberto.
Ja samo ne znam gde si ti.
Mobilni, operater.
Zovem ovaj broj od juče,
ali uvek je isključen ili nedostupan. Da li biste proverili vi?
Koji broj, molim.
Da, broj je 608...
...700202.
- Samo trenutak. - Hvala.
Sve je u redu.
Divno, hvala. Da li biste mogli da mi date adresu vlasnika?
- Da li biste mogli da mi date njegovo ime, molim vas? - Alberto García.
- Njegovu adresu, molim? - Ne, ne znam njegovu adresu.
- Bojim se da ne mogu da vam pomognem. - Dobro.
Razumem. Hvala vam.
Dobro.
Alo?
Zdravo.
Gde si ti?
S tobom.
Mogao si da nazoveš da ne možeš da dođeš.
Ćuti i izađi na terasu..
Hajde.
Zašto?
Samo uradi to. Izađi napolje na terasu.
Ali zašto?
Ovamo, ovamo.
Šta radiš ovde? Jesi li lud?
Čekaj, dolazim odmah gore.
Ne mogu da prenoćim, Diego.
Zašto?
Sutra radim u noćnoj smeni. Mora da idem.
Zar sutra nije nedelja?
Pa? Ti nikad ne radiš nedeljom?
Da.
Zar ti nije drago što sam ovde?
Veoma.
Mislio sam...
Da li si došao motorom?
Da. Tu je pored.
Ali zar vi momci ne letite svuda?
Ne.
Mnogo je prijatnije na motoru.
Pričaj mi o tom. Ja zarađujem za život
operišući bajkere kao što si ti koji slupaju glavu.
Znaš li zašto sam došao?
Zašto?
Zato što sam se jutros probudio
i nisam mogao da prestanem da mislim na tebe.
Volim te, Diego.
Voleću te dugo.
Da li je to istina?
- Zdravo, Viviana! - Šta je bilo?
- Kako si? - Dobro.
- Izgledaš divno. - Hvala.
- Ovo je Quique. - Kako ste?
- Zdravo. - Gde si bio?
Alberto se pojavio.
- Alberto, čuvena Eva. - Alberto.
Drago mi je da sam vas upoznala.
Hej, propustio si Carvajal konferenciju.
Šta da kažem? Ko je bilo?
Izvrsno, kao i obično.
Idemo na večeru. Gde treba da idemo?
Večera je ovde, Diego.
Hajde da preskočimo ovo.
I večeru?
Da.
Vas dvoje idite napred. Ja ću uzeti nešto iz bara.
Šta kažeš? Ovde ima dovoljno mesta.
Uvek neko nedostaje.
Naravno.Napravićemo mesta da pođeš s nama.
Ne, ne brinite za mene.
Treba da se vidim s jednim prijateljem.
Šta? Ali prešao si toliki put. Ići ćemo do luke.
Vidi, bolje da se nađem s prijateljem.
Priključićemo se kasnije. Šta želiš da popiješ?
Ovo je plan.
Ostaćemo noćas, a sutra ćeš ustati rano.
Naručićemo hranu.
- To je rešeno. - Slušaj, Diego.
Ako sam rekao da hoću da se nađem s prijateljem na večeri,
onda je to ono što ja želim.
Diego, ja idem po piće. Uzmi ovo,
i zovi me kad se dogovorite. Ćao.
Nemoj da me izluđuješ, molim te.
- Ti stvarno odlaziš? - Da.
I pazi se.
Svi će saznati.
Sranje.
Zašto si joj rekao?
Šta? Za nas?
Da. Zašto?
Nisam joj rekao ništa, Alberto.
Ne.
Rekao si joj.
Ovo utiče na mene, Diego.
Došao si ovde, propustio ručak i ignorisao svoje prijatelje...
Zašto si došao?
Zato što je ovo moj posao, Alberto.
Ja se viđam sa doktorima svakog dana i volim ih, ali ovog trenutka...
Više volim da budem s tobom.
Volim te. To je tako jednostavno.
Izvini.
- Hoćemo li? - Idemo.
Hajdemo.
- Zdravo. - Zdravo.
Znate Diego. Ovo je njegov prijatelj Alberto. On je doktor.
- Drago mi je. - Kako ste?
- Javier, je li tako? - Tako je.
- Sećate se njega? - Izvinite.
- Iz Barcelone. - Tačno.
- Sreli ste se u Barceloni. - Naravno.
Ja sam anesteziolog.
Ne govori mi to, neću to da slušam.
Hoću da probam malo od ove torte.
- Izvoli. Šta je to? - Sir.
-Kakav je ukus? - Ukus, ukus.
- Zdravo. - Zdravo.
Šta radiš ovde sam?
- Naručiću ti piće. - Ne, imam.
Naiskap.
Ovde je nešto pogrešno, Eva.
On je veoma čudan.
Da li si video kako me on gleda za vreme večere?
Nisam znala da li želi da me zavede ili ubije.
Ne, nisam primetio.
Ti nisi primetio mnoge stvari, moja ljubavi.
Što bolje stoje stvari između nas, to ih više on komplikuje.
Hoćeš jedan savet?
Ne znam, da vidimo.
- Daj mi ga. - Ostani sa mnom.
Ne nerviraj se,
ali ja sam najbolji muškarac kog možeš da dobiješ.
Da li ti se ikad dopala neka od mojih veza?
Ne.
Idem unutra da tražim muškarca.
Ja ću biti ovde.
Možda te ja ipak ne volim.
Kako je?
Alberto, Alberto.
Jedan trenutak.
- Neću dugo. - Dobro.
- Ti odlaziš s njima? - Hoećš nešto da popiješ?
Da li ti brine šta ti ljudi misle?
Pitam te,
zato što njih nije briga, Alberto. Njih se ovo ne tiče uopšte.
Ko misliš da si ti?
Da. U redu.
Znam da njih nije briga. Ali ja nisam takav.
- Kakav? - Pa takav, Isuse!
Ja nisam takav.
Da li vi momci dolazite?
- Da, odmah ćemo. - Hajde.
Ideš li ili ne?
Ne. Idi. Idi.
Ne? Dobro.
- Da li ideš sa nama? - Ne.
- Hajde - Umoran sam.
- Čuvaj se, hoćeš li? - Hoću.
Čuvaj se. Dolazim.
Zašto se igraš?
Molim te, Diego. Pusti me da spavam.
Treba da idem za dva sata.
Da li si se zabavljao noćas?
Ne znam.
Ja ne razumem,
ali izvini što sam te oneraspoložio.
Diego, hoćeš li me pustiti da spavam.
Zar je to tako teško razumeti?
Zašto si došao?
Dobro. Ostavite to tamo. Hvala.
Dobro jutro.
- Kako si? - Dobro.
- A ti? - Dobro.
Doručkuj sa mnom.
- Zar ti nećeš? - Ne.
Zašto izgledaš tako grozno?
Nisam spavao celu noć.
Da li se on vratio?
Jeste.
Ali mi smo završili.
Gotovo je.
Sigurno?
Došao sam sam, odlazim sam. Nisam puno izgubio.
Kako je bilo noćas?
Dobro.
Hoćeš da znaš da li sam ga videla?
Da, videla sam ga.
I ne dopada mi se uopšte.
Tatin telefon.
Baš čudno. To ne liči na njega.
Ima poruku.
Daj mi to, radoznali!
Imate novu poruku.
Prva poruka, poslata u 9:16...
- Mama, šta je bilo? - Ništa.
Mogu li da se igram kod Aitora?
Vrati se pre ručka.
Dobro.
Zdravo!
Zdravo.
Kako je bilo?
Gde si bio?
Šta?
Nećeš da mi kažeš.
Zaboravio si mobilni.
Ovde je.
Imao si gomilu poruka.
Neke su moje.
Jedna je od tvog brata.
A ima i drugih od...
muka mi je od tog.
Elena...
Elena.
Daj da ti objasnim, molim te.
Nema tu šta da se objašnjava.
To nije važno.
Ne znam šta nije u redu sa mnom u poslednje vreme.
Počnem da plačem a da ne znam zašto.
zato što...
osećam veliku prazninu.
Molim te, ne ostavljaj me.
Potrebni ste mi oboje, ti i Adrián. Molim te.
Potrebna mi je pomoć. Molim te.
Šta treba da uradim?
Reci mi i ja ću to uraditi.
Vratiću se kad stvari budu bolje.
Alberto, ja ne mogu biti muškarac.
Ovo je ozbiljan prelom tibije.
Vidi.
Da li je operaciona sala slobodna sutra?
Da, morali smo da odložimo ugradnju kuka.
Zašto?
Nedostatak krvi.
Pa...
Pripremite ovo za sutra.
Da, doktore.
Dobro.
Sklonite ovo.
- Hvala. - Doviđenja.
- Alberto García, molim vas. - Samo trenutak.
Tata, za tebe je.
Reci da nisam kod kuće.
On nije kod kuće.
- Recite mu da ću zvati ponovo. - Reći ću mu. Doviđenja.
Zašto mu se ne javiš?
Zato što sam umoran.
To je bio onaj čovek ponovo.
Mora da je doktor koji mi je lečio ruku.
Zvaću ga sutra.
Hoćemo li da idemo da kupimo onu trenerku koju smo videli?
Hoćemo!
Sutra kad se vratiš iz škole.
- Da li si završio? - Jesam.
Onda idi u krevet. Ja ću biti ovde.
Izvoli.
Doktore.
Ja ću završiti.
Skalpel, molim.
Zašto si to uradila pred svima, Eva?
- Hoćeš da ti objasnim? - Da, molim.
Zato što si opsednut.
Zašto bih bio, kad nazovem njegovu kuću a javi se njegov sin?
Promenio je broj mobilnog.
Ne razumem kako možeš da ostaviš dokumentaciju nepotpunu,
otkažeš konsultacije, i napustiš operaciju.
Ne, Eva. Neću ti pružiti to zadovoljstvo. To je bilo
- dvaput. Upozorio sam te oba puta. - Dvaput?
Za tebe je to neoprostivo. Ne možeš da se igraš sa svojim poslom.
Dobro, ali šta se dešavalo sa tobom kad si se rastala od tvog muža?
Šta si rekao?
Da te podestim da sam se ja mesec dana
brinuo o svemu za tebe,
dušo!
Eva, stani.
Ovo je očigledno, znaš.
Šta je očigledno, Eva?
Videćeš.
- Svi prolaze kroz to. - Znam. Ali boli.
Sigurno da boli. Smrt je jedina stvar koja ne boli.
Da.
Baš apsurdno. Dođi ovamo.
- Kupiću ti ruučak, ludice! - Ne, ja ću to.
No.
Vreme je.
Ja ću da ostanem i završim ovo.
Mogu li ja da ostanem da ti pomognem? Meni ne smeta.
Ne, idi i zatvori. Ja sam skoro završila.
- Sigurno danas ne žuriš? - Ne.
Treba da se odvučem kući.
Ako želiš, možemo da popijemo pivo.
Bolje da krenem.
Moja majka će pomisliti da sam skočila s mosta.
- Doviđenja. - Doviđenja.
Onda nazovi i reci da ćeš zakasniti.
Neće te izbaciti na ulicu zato što si popila pivo sa mnom.
Elena, ti to odlaziš?
Da. Hoću da odvedem Adriána u školu.
Mamuran sam. A ti?
Ovo noćas...
Nemoj nikom da kažeš, važi?
Ja ne govorim ljudima moje intimnosti.
- Možemo li pričati na sekundu? - Ne.
Izvini. Kasnim, stvarno.
Vi poznajete sva čudovišta dvadesetog veka.
Godzilla, čudovište iz Loh Nesa,
Vukodlak, Vampir,
i najstrašnije od svih, celulit.
Podseća me na moju majku.
Moj otac joj nikad nije dozvolio da lakira nokte.
A imala je tako lepe ruke.
- Mačizam. - Šta?
Moj deda je bio mačo i staromodan.
...A oni su pitali zašto on ne može da uzima dečiju hranu...
Oh, Bože.
Ubija me da te gledam, kako se miriš s tom bitangom.
On tebe nije zaslužio.
Nikad ga nisam volela.
A dečak.
Jadničak.
Možda on ima ljubavnicu.
Luda si mama.
Ako si sigurna da nema,
treba da odeš kod advokata.
Napustila si kuću i on će ti sve oduzeti.
Luis García Bravo je prijatelj. Neće ti naplatiti.
Alberto neće uzeti Adriána. Ne budi smešna.
To je samo loša faza. Proći će.
Oh, Bože...
- Šta nije u redu? - Ništa.
Boli me koleno danas. Možeš li da otvoriš, molim te?
Moja majka je kod kuće.
Mogu li da uđem?
Ko je to?
Alberto.
Elena.
Dobar dan, María Elena. Kako ste?
Dobar dan, Alberto.
Da li je sve u redu?
- Idemo. - Da. Drago mi je da smo se videli.
- Ona je nepodnošljiva. - I ti si.
Ko bi živeo s njom u kući?
Mislim,
ako želiš ja ću otići.
Da, otišao bi da živiš s njim.
Kakvu bi zabavu vas dvoje imali.
Elena.
Šta je?
Hoću da znaš da ga nisam video od onda.
Ti si jedna koju volim.
Ne radi se o tome.
O čemu se onda radi?
Ne znam.
Kako je Adrián?
Dobro. On hoće da se vratiš.
Ne mogu.
Zašto?
Zato što ti ne verujem.
Ne verujem ti više ni jednu jedinu reč.
Onda ću ja otići.
Sve dok ovo traje.
Sve dok mi ne budeš verovala.
Šta sam to uradila što te je oteralo u zagrljaj muškarca?
Ne, ne. Ti?
Nisi uradila ništa loše.
Ja sam.
To je bila greška.
Zaboravio sam sve to. To je prošlost.
To nije važno.
Šta onda nije u redu sa tobom?
Šta nije u redu sa mnom?
Htela sam da se zaljubim u nekog drugog ali ja volim samo tebe.
Diego, zar nisi još kod kuće?
Nazovi me. Treba da mi malo pomoći oko sutrašnje operacije.
Čao.
Zdravo, čekali smo te do jedan i...
Zdravo, Diego. Ode Raquel. Bio si nedostupan.
Zovemo iz knjižare. Vaša porudžbina je spremna.
Ako želite, možemo vam je isporučiti na adresu.
treba da proverimo ekstraktor,
- oba filtera za gorivo... - Dobro.
Izvinite.
- Da? Koga tražite? - Alberto García.
Alberto García? On je u kancelariji.
To je tamo.
- Hvala. - Doviđenja.
...ali ja sam vam poslao juče lično.
Dobro, neka me nazovu u 10:30
recimo...
Čekaj... Izvini.
- Kažete da nije stiglo. - Ja ću Maite
- pošalji ponovo. - Opusti se.
Dobar dan.
Šta ti radiš ovde?
Zašto nisi prvo nazvao?
- Zvao sam te. - Da?
Ostavio sam ti poruku. Zar ti sin nije rekao?
Da, bio sam zaista u gužvi. Sedi.
- Kako si? - Dobro.
Diego, hoću da razgovaram s tobom.
I ja s tobom.
Doneo sam ti ovo.
- Izvoli. - Hvala.
Otvori! Nije bomba, knjiga je. Otvori.
Kasnije. Kod kuće.
Zar nećeš da otvoriš?
Više volim da otvorim kod kuće.
Zbogom, Alberto.
Diego.
Hteo sam samo da ti kažem da mi, uprkos svemu,
nedostaješ, Alberto.
Hteo sam samo da znaš.
Čekaj, čekaj.
Zar ne možemo da razgovaramo negde nasamo kod tebe?
- Kadgod poželiš. - Sutra?
Ne, ne mogu sutra.
Radim u noćnoj smeni i zakasniću.
Reci jedan dan, Alberto.
Sreda u četiri.
Da.
- Dobar dan. - Dobar dan.
Dobar dan. Kako ste?
- Ne mogu da se rukujem. - Nije važno.
Da li je sve u redu?
- Gde je Elena? - Dole. Sad će ona, odmah.
Napravili ste neke promene, a?
Kupili smo nove štampače. Pre skoro dve godine.
- Kako si ti, Ana? - Alberto. Šta ti radiš ovde?
Zdravo. Kako si?
Kupio sam ti poklon.
Baš lepo.
Mora da je puno koštalo.
Pogodi ko nam dolazi na ručak?
Imamo puno posla.
Zar to ne mogu oni?
Ana.
- Šta? - Da li vi možete da završite ovo?
Naravno. Idite vas dvoje.
- Doviđenja. - Ćao.
- Doviđenja, Rafa. - Hajde da svratimo usput do kuće.
Pa, šta misliš o prelasku?
Proširuju aerodrom. Mislim da je za dete
bolje da živi u malom gradu
blizu mora i u boljoj klimi.
Bili bi srećniji.
Šta s mojim poslom?
Mislio sam da bi mogla da radiš preko interneta.
- Zar nije sve na računaru? - Da, preko satelita kao kosmunauti.
Onda ne bi bilo tako loše. Ozbiljan sam. Šta ti misliš?
- Zar to nisu javni poslovi? - Položiću ispit.
Osim toga, prijatelj mog brata je rekao da će kupiti našu kuću
a sa tim novcem mogli bi da kupimo nešto veće.
Izvinite.
Ne, to je za njega.
Hvala.
- Prijatno. - Hvala.
Pa onda?
Ne znam, Alberto.
Mislim da nismo spremni za odluke kao što je ova.
Zašto da ne?
Zato što smo bili pred raskidom
i svašta bi se moglo desiti.
Znamo šta će se desiti. Ja znam tačno šta hoću.
Želim da živim na nekom drugom mestu i želim da imam još jedno dete sa tobom.
Šta si rekao?
Ja ne želim sad još jedno dete.
Zašto da ne?
Zato što treba da sačekamo.
- Alberto. - Šta?
Ako misliš da će ovo uspeti,
trebalo bi da ozbiljno razgovaramo.
Ali sad su stvari promenile. Razgovaramo više,
malo više smo zajedno,
i ja sam se promenio, zar nisam?
Prestao si da se viđaš s njim ali to ništa ne menja.
Ne znam.
Ja te ne razumem.
To je veoma prosto.
Ako želiš da nastavimo, treba da počnemo ponovo.
I razgovaramo o nama.
Od kad spavaš s muškarcima?
Još uvek nećeš da mi kažeš?
Izvini.
Alberto, da li si dobro?
Elena, pomozi mi.
Dobro.
Ugradićemo veštački kuk za deset dana.
Sutra radimo meniskus, važi?
Slažeš se, Diego?
Diego. Potpiši.
Teraš me da se osećam kao učiteljica koja zadaje domaće zadatke.
Ja odlazim, ljubavi.
Stvarno?
Vidimo se sutra onda!
Imam planove. Rekao sam ti juče.
Imaš nekih problema sa mnom?
Ne.
Šta onda?
- Lična stvar. Izvini. - Dobro, ova
lična stvar koštaće te puno novca.
Kao prvo, ja ovaj posao nisam odbrao zbog novca.
A kao drugo, govoriš gluposti.
Zašto onda radiš u privatnoj klinci koja naplaćuje
dva miliona pezeta za operaciju kuka?
Možda si ti ona koja ima problem sa mnom.
Ne.
Ne znam.
Ne mogu da podnesem da te gledam kako patiš.
Ako ne želiš da me gledaš kako patim,
udahni doboko, opusti se, i ućuti.
Ovako ne pomažeš nikom.
Mene će ovo proći, Eva.
Naravno da hoće.
Ali ja možda ne mogu biti ovde kad ti radiš.
Dobro, onda...
Zaboravi me i nađi nekog drugog.
Sranje!
Ja sam završila. Idem.
Tamo je poslužavnik s kafom i sve ostalo.
Mada se ohladilo.
Zovite me ako vam nešto treba.
Dobro. Hvala, Tomasa.
Doviđenja do srede.
- Doviđenja do srede, hvala. - Doviđenja.
Čekajte. Idem dole sa vama.
- Zašto nisi došao? - Rekao sam ti.
- Zauzet sam. Ovo je moj posao. - Ne.
Ne.
Diego, ja te volim.
Zašto mi to govoriš, Alberto?
Zar ne vidiš da nije potrebno?
Slušaj...
Nisam te zvao zato što sam hteo da sredim stvari.
Prljave misli
bolje je držati kod kuće.
Kakva prljavština?
Govna koja nosimo unutra.
Misliš da sam za tebe ništa drugo do govno?
Ne znam. Ne znam šta mislim.
Prosto je. Ili je dobro ili je loše.
Da li želiš da budeš sa mnom?
Čekaj sekund.
Čega se toliko bojiš?
Koga je briga? Sad smo zajedno.
I ja želim da budem s tobom.
Alberto? Alberto, gde si?
Stalno se uključuje tvoja govorna pošta.
Ćekam te više od pola sata.
Treba da kupimo poklon Adriánu, sećaš se?
Dobro. Kupiću prvo što vidim. Ćao.
Deco, već je 8:30 a vi sutra idete u školu.
Počnite da se pozdravljate.
- Da te ispratim do kuće? - Ne, u redu je.
Možemo sami preko ulice.
- Da li ste se zabavljali? - Jesmo.
- Ćao. - Ćao, Adriáne.
- Sretan rođendan, Adriáne. - Ćao.
Otišli su.
Mama, šta je bilo? Da li si umorna?
Ne, dušo. Nisam umorna.
- Samo sam malo tužna. - Zašto?
Mislm da tvoj otac i ja
nećemo moći da rešimo naše probleme.
Da li se razvodite?
- Da isključim? - Ne, ja ću ostati.
- Dobro. Doviđenja, Rafa. - Doviđenja.
- Iznesi đubre napolje, Ana. - Dobro.
- Nisam znao da pušiš ponovo. - Nisam ni ja.
- Hoćemo li na piće? - Kupiću nam večeru.
Dobro. Kad završim ovu štampu.
Kupiću ti vačeru a onda idemo na piće, kako god.
- Čudna si. - Ja?
Zašto nikad nisi pitala ranije?
Zato što ne volim da mešam stvari.
Osim toga, ja više nemam muža,
a Adrián je sa mojom majkom. Slobodna sam kao ptica.
- Žao mi je zbog tvog razvoda. - Ne treba da ti bude.
Završila sam s tim. Bili smo zajedno od škole.
Ja nikad nisam bila sama.
Posle života s roditeljima živela sam s mužem i detetom.
Uživam u ovom.
- Stvarno? - Da.
Volim da budem sama.
Imaš više vremena za neke stvari,
i ne moraš sve stalno da proveravaš.
Ostavila sam Adriána s mojom mamom. Jesam li ti to rekla?
Šta da kažem? Živiš u fantastičnom stanu.
- Da li sam ti rekla da mi se sviđa tvoj stan? - Ne, nisi.
Pa, sviđa mi se.
Razmišljam da prodam moj i da se preselim u grad.
Nešto u tvom susedstvu. Ako znaš nešto...
Moj stan.
Šta?
Moj stan je slobodan i mislim da je za prodaju.
- Ti se seliš? - Da, odlazim u Valenciju.
Kada?
Što pre mogu, čim nađem kupca.
Hteo sam da ti kažem. Želim da počnem da slikam ponovo.
A ti moraš da ideš?
Pa, upoznao sam nekog. Ustvari, poznajem je još sa fakulteta.
Ona živi tamo.
I?
Ja nju volim.
Elena, šta nije u redu?
Ništa. Moram da idem.
Reci mi. Zašto kiselo lice?
Nije kiselo.
Zar nije?
Kad sam rekao da odlazim to te je oneraspoložilo.
Ne. Idi ako hoćeš, ali ne laži više.
Pre toga si htela da ideš na večeru sa mnom.
- Nemaš gde da ideš... - Hej, hej!
To je moja stvar.
Elena, ti se meni stvarno sviđaš.
Ali ostavila si me da mislim da nemam šanse.
Šta je trebalo da radim?
Izvini.
Hej.
Izvini.
- Ti si Diego? - Da.
Ja sam Elena.
Ja sam Albertova žena.
Šta?
Šta je još rekla?
Da vas dvoje imate sina, da ste se upravo razveli,
da ona za mene zna odavno, i da je htela da me upozna.
A to si slagao.
Ti lažeš.
Sve će se promeniti.
Ja sam se već razveo.
Naravno. Ali zar misliš da će žena hteti da živi s pederom?
Ti si imao sreće.
Još jednom radim prljavi posao umesto tebe.
Ti nju nisi ostavio. Ona je tebe ostavila.
Ti znaš istinu o meni.
Ne, ne znam. Ti mi nisi dozvolio
Čekaj malo.
Zar stvari nisu dovoljno dobre onakve kakve su?
Zar to nije dovoljno?
Živim sam, viđamo se češće,
onoliko koliko mogu! Ti nemaš prava
da zahtevaš više od mene!
Ja ne zahtevam ništa.
Samo želim da me razumeš. Stvarnog mene.
Mogao bi i ti to isto!
Da li si dobro?
Ne znam.
Šta sad dešava?
Meni je teško...
da lažem.
Ranije mi je bilo lako.
Bilo je kao da to nisu laži,
kao da su iz drugog života.
Kao da bol kojem sam uzrok nije bio moj.
Ali sad ne mogu.
Bolje prestani, Alberto.
Ne, Diego.
Šta ja to govorim...
Lagao sam još kad sam bio dete.
Misliš da sam voleo
da budem zatvoren u hangaru ceo dan?
Mrzeo sam to.
Mrzeo sam fakultet,
Mrzeo sam sve moje kolege.
Između ostalog, to je bila profesija mog oca,
i mog dede.
Proveo sam ceo život polažuće svakakve ispite.
Vreme ja da počneš da budeš ono što jesi.
Ja nisam ovo...
Ako nisam ovaj Alberto...
Ko sam ja onda?
Ne možeš ovako.
Šta ne mogu ovako?
Kakav si sad.
Ne znam.
Treba li da zaboravimo ovo?
Ne znam. Niko od nas nije u pravu...
Hajde da počnemo ispočetka, molim te.
Od nule.
Ne možemo, Diego.
Zar ne vidiš
da ja ne bih mogao da se promenim čak i kad bi hteo?
Čak i da pokušam, ne mogu.
Ja se ne slažem.
Tako je kako je.
Je li?
Ona ja odlazim. I insistiram da
se više nikad ne vidimo ponovo!
Nikad više, molim te.
Ne, ne, ne. Molim te.
Ja ću otići.
Molim te, ne.
Bože, daj Albertu večni pokoj,
i neka večni život zasija za njega.
Neka počiva u miru.
Neka njegova duša i duše svih
žrtava zemaljske bede počivaju u miru.
Amin.
Idite svi u miru.
Hvala Gospodu.
Elena.
Elena, žao mi je.
Zdravo.
Mogu li da razgovaram s tobom?
Ovo nije pravi trenutak.
Samo jedan minut, molim.
Nekog drugog dana moža neću biti u stanju.
Ako si došao po njegove stvari, izvoli. Ja ništa ne želim.
Ja napuštam moju kuću.
Zašto?
Užasno je živeti tamo.
Naročito noću.
Noći su užasne.
Užasne su.
Stvarno sam želeo da te vidim, Elena.
I da razgovaram sa tobom.
Nema tu šta da se kaže.
Sve je jasno.
Videla sam mnogo njegovih beleški,
one su bile na papirima na njegovom stolu.
One govore o tebi,
o meni, o Adriánu...
o tom što je on želeo da bude.
Uvek je hteo da bude neko drugi.
Kad sam čula tvoj glas na telefonu
i shvatila, bilo je užasno.
Kasnije nije bila velika stvar što si muškarac,
bilo je to što sam videla jasno
da je naša veza
bila osuđena na propast.
Nisam hteo to da vidim.
Kao da bi izbegavanje stvari moglo da ih natera da nestanu.
Kako si?
Vraćam se na posao.
Sve što je ostalo jesu trenuci iz sretnih dana,
i potreba da ostaneš zaposlen da bi ih zaboravio.
Možemo li malo da pričamo?
Da.
Treba da dovedem Adriána iz škole.
Hoćeš da pođeš sa mnom?
Preveo Mita